Aglaja Veteranyi, Warum das Kind in der Polenta kocht

© 2002, 2003, 2013 by Editura POLIROM, pentru traducerea în limba română

www.polirom.ro

Editura POLIROM

Iaşi, B-dul Carol I nr. 4; P.O. BOX 266, 700506

Bucureşti, Splaiul Unirii nr. 6, bl. B3A, sc. 1, et. 1;

sector 4, 040031, O.P. 53, C.P. 15-728

ISBN ePub: 978-973-46-3984-7

ISBN PDF: 978-973-46-3985-4

ISBN print: 978-973-46-3554-2

Coperta: Laurenţiu Midvichi

Pe copertă: © natamc / Shutterstock.com

Această carte în format digital (e-book) este protejată prin copyright şi este destinată exclusiv utilizării ei în scop privat pe dispozitivul de citire pe care a fost descărcată. Orice altă utilizare, incluzând împrumutul sau schimbul, reproducerea integrală sau parţială, multiplicarea, închirierea, punerea la dispoziţia publică, inclusiv prin internet sau prin reţele de calculatoare, stocarea permanentă sau temporară pe dispozitive sau sisteme cu posibilitatea recuperării informaţiei, altele decât cele pe care a fost descărcată, revânzarea sau comercializarea sub orice formă, precum şi alte fapte similare săvârşite fără permisiunea scrisă a deţinătorului copyrightului reprezintă o încălcare a legislaţiei cu privire la protecţia proprietăţii intelectuale şi se pedepsesc penal şi/sau civil în conformitate cu legile în vigoare.

Lectura eco - un supererou al lumii moderne!

Versiune digitală realizată în colaborare cu Libris.ro

Pentru Hannes Becher

1

1

Îmi imaginez cerul.

E atît de mare, încît adorm imediat ca să mă liniştesc.

Cînd mă trezesc, ştiu că Dumnezeu e un pic mai mic decît cerul. Altfel ar trebui, cînd ne rugăm, să adormim întruna de frică.

Oare Dumnezeu vorbeşte limbi străine?

Poate să se înţeleagă cu străinii?

Sau îngerii stau în cabine mici de sticlă şi fac traduceri?

ŞI EXISTĂ CU ADEVĂRAT UN CIRC ÎN CER?

Mama spune da.

Tata rîde, el are experienţe proaste cu Dumnezeu.

Dacă Dumnezeu ar fi Dumnezeu, ar trebui să coboare de acolo şi să ne ajute, spune el.

Dar de ce să coboare, dacă tot o să ne ducem noi la el mai tîrziu?

Oricum, bărbaţii cred mai puţin în Dumnezeu decît femeile şi copiii, din cauza concurenţei. Tata nu vrea ca şi Dumnezeu să fie tatăl meu.

Fiecare ţară e aici în străinătate.

Circul e tot timpul în străinătate. Dar în vagonul în care locuim e mereu acasă. Deschid uşa vagonului cît se poate de puţin ca acel acasă să nu se evapore.

Vinetele coapte ale mamei miros peste tot ca acasă, indiferent în ce ţară ne aflăm. Mama spune că în străinătate avem mult mai mult din ţara noastră, pentru că toată mîncarea se vinde în străinătate.

DACĂ AM FI ACASĂ, TOTUL AR MIROSI CA ÎN STRĂINĂTATE?

Îmi cunosc ţara după miros. Miroase ca mîncarea mamei.

Tata spune că ne amintim pretutindeni mirosul ţării noastre, dar nu-l recunoaştem decît atunci cînd sîntem foarte departe.

CUM MIROASE DUMNEZEU?

Ce-i drept, mîncarea mamei miroase la fel peste tot în lume, dar în străinătate miroase altfel din cauza dorului.

Şi, în afară de asta, aici trăim ca oamenii bogaţi, după masă putem să aruncăm oasele din supă fără să ne facem remuşcări, în timp ce acasă trebuia să le păstrăm pentru supa următoare.

Acasă, verişoara mea Anica stă o noapte întreagă la coadă în faţa brutăriei, oamenii sînt aşa de strînşi unii în alţii, încît ar putea să doarmă în timp ce aşteaptă.

ÎN ŢARĂ STATUL LA COADĂ E O MESERIE.

Unchiul Neagu şi fiii lui aşteaptă schimbul ziua şi noaptea şi, cu puţin înainte de a se descărca marfa, îşi vînd locurile bune altora care pot să-şi permită luxul de a nu avea răbdare să aştepte. Pe urmă, încep din nou cu aşteptatul din ultimul rînd.

În străinătate eşti scutit de aşteptare.

Aici, ca să faci tîrguieli, n-ai nevoie de timp, doar de bani.

La piaţă, nu trebuie să stai niciodată la rînd, dimpotrivă, eşti tratat ca o persoană importantă, ţi se spune chiar şi mulţumesc cînd cumperi ceva.

Oamenii au aici dinţi sănătoşi pentru că pot să cumpere oricînd carne proaspătă.

Acasă pînă şi copiii au dinţi stricaţi pentru că organismul le suge toate vitaminele.

În fiecare nou oraş, primul lucru pe care îl facem mama şi cu mine este să mergem la piaţă ca să cumpărăm carne proaspătă şi ouă.

La taraba cu peşte mă uit la peştii vii, dar mama nu cumpără aproape niciodată peşte pentru că mie mi-e greaţă. Rareori îşi cumpără unul pentru ea şi găteşte din el ciorbă de peşte. La masă mi se face mereu frică de clipa cînd prinde capul peştelui între degete şi îl suge. De fiecare dată nu-mi pot lua privirea, deşi mi se face rău.

CEL MAI MULT ÎMI PLACE SĂ MĂNÎNC

Mămăligă cu sare şi unt.

Supă de găină.

Vată de zahăr.

Pui fript cu usturoi.

Unt.

Pîine neagră cu roşii, ceapă şi ulei de floarea soarelui.

Chiftele.

Clătite cu dulceaţă.

Piftie de porc cu usturoi.

Pui cu roşii, cartofi piure şi ceapă prăjită.

Ciocolată albă fără nuci.

Orez cu lapte cu stafide şi scorţişoară.

Salată de vinete cu maioneză.

Untură cu jumări.

Ardei umpluţi cu iaurt şi mămăligă.

Salam unguresc.

Mere coapte în aluat.

Varză cu carne de porc.

Sîngerete.

Colivă pentru morţi, ornată cu bomboane.

Struguri cu franzelă.

Castraveţi cu sare.

Salam cu usturoi.

Mămăligă caldă cu lapte rece.

Sărmăluţe în foi de viţă.

Acadele.

Gulaş cu ceapă crudă

Mămăligă cu brînză de capră.

Franzelă cu unt şi zahăr.

Migdale prăjite.

Ciuingam cu surprize.

Cel mai mult îmi place ceapa crudă cînd o strivesc cu pumnul. Atunci inima îi iese afară.

Portocalele nu-mi plac, deşi în ţara mea nu se găsesc decît de Crăciun.

Tatei îi plac cel mai mult jumările de ouă cu roşii în ele.

STRĂINĂTATEA NU NE TRANSFORMĂ! ÎN TOATE ŢĂRILE MÎNCĂM CU GURA.

Dis-de-dimineaţă mama se scoală şi începe să gătească, jumuleşte găina şi o ţine deasupra flăcării de gaz. Mama preferă să cumpere găini vii pentru că sînt cele mai proaspete.

La hotel taie găina în cadă.

CÎND SÎNT TĂIATE, GĂINILE CÎRÎIE INTERNAŢIONAL! LE ÎNŢELEGEM PESTE TOT.

Tăiatul găinilor în hotel este interzis. Deschidem radioul şi fereastra şi facem gălăgie. Nu vreau să văd găina înainte de a o tăia, altfel aş vrea s-o păstrez vie. Ce nu se pune în supă se aruncă la closet. Mi-e frică de closet, noaptea fac pipi în lavoar; acolo găinile moarte nu ies la suprafaţă.

Mereu locuim în altă parte.

Uneori, vagonul în care locuim este atît de mic, încît aproape că nu mai putem trece unii pe lîngă alţii.

Atunci circul ne dă un vagon mare cu toaletă.

Sau camerele de hotel sînt ca nişte găuri umede cu gîndaci.

Dar cîteodată locuim în hoteluri luxoase cu frigider în cameră şi televizor.

Odată am locuit într-o casă în care şopîrlele se căţărau pe pereţi. Trăgeam paturile în mijlocul camerei ca nu cumva animalele să ni se vîre sub pătură. Iar cînd mama stătea la poartă, i-a trecut un şarpe peste picior.

NU AVEM VOIE SĂ NE ATAŞĂM DE NIMIC.

Sînt obişnuită să-mi aranjez camera în aşa fel încît să mă simt bine.

Nu trebuie decît să-mi pun baticul albastru pe un scaun.

Asta e marea.

Întotdeauna am marea lîngă pat.

Nu trebuie decît să mă dau jos din pat şi pot să înot.

În marea mea nu e nevoie să ştii să înoţi ca să înoţi.

Noaptea îmi acopăr marea cu capotul înflorat al mamei, ca să nu mă apuce rechinii cînd mă duc să fac pipi.

Într-o bună zi o să avem o casă mare şi luxoasă, cu piscină în cameră, iar Sophia Loren o să fie toată ziua, bună ziua, la noi.

Mi-aş dori o cameră plină de şifoniere în care să-mi pot păstra rochiile şi toate lucrurile.

Tata colecţionează tablouri originale în ulei cu cai şi mama veselă scumpă de porţelan, pe care însă nu o folosim niciodată, pentru că se uzează şi se sparge tot împachetînd-o şi despachetînd-o.

Averea noastră e împachetată în hîrtie de ziar într-un cufăr mare.

STRÎNGEM LUCRURI FRUMOASE DIN TOATE ŢĂRILE PENTRU CASA NOASTRĂ MARE.

Mătuşa mea colecţionează animale de pluş pe care le ochesc drăguţii ei la bîlci.

2

MAMA E FEMEIA CU PĂR DE OŢEL.

Atîrnă de păr de cupola circului şi jonglează cu mingi, inele şi făclii aprinse.

Cînd am să mă fac mai mare şi suplă trebuie şi eu să atîrn de păr. Nu am voie să mă pieptăn decît cu mare grijă, spune mama, cel mai important lucru la o femeie e părul.

TATA SPUNE: CELE MAI IMPORTANTE SÎNT ŞOLDURILE.

Îmi închipui o femeie cu şolduri mari cît cortul circului.

Dar asta nu se împacă deloc cu atîrnatul.

Nu am să atîrn niciodată de păr, nu vreau. Îmi smulg smocuri întregi de păr de pe cap cum se smulg penele găinilor de supă.

O femeie fără păr nu-şi găseşte bărbat, spune mama.

Nu vreau nici un bărbat, vreau mai bine să fiu ca sora mea, e curajoasă şi creează tot timpul probleme.

Sora mea e doar fata tatei. Mănîncă tot, pentru că mama i-a salvat viaţa cînd era rahitică şi plină de păduchi.

Deşi e o străină, o iubesc ca pe propria mea soră. Mama ei e fata vitregă a tatei. Ea şi mama ei, bunica sorei mele şi fosta nevastă a tatei locuiesc într-un spital pentru că au înnebunit.

Şi sora mea e nebună, spune mama, fiindcă tata o iubeşte ca pe o femeie.

Trebuie să am grijă să nu înnebunesc şi eu, de aceea mama mă ia peste tot cu ea.

ORICUM, TATA N-O VREA DECÎT PE SORA MEA.

Sora mea ştie totul mai bine decît mine. Deşi nu e decît cu cîţiva ani mai mare, are deja un genunchi strivit. Tata a intrat cu tractorul în piciorul ei, ca să nu-şi mai găsească nici un bărbat şi să rămînă la el.

Nu am să aparţin circului înainte de a mă fi rănit cum se cade. Dar aşa ceva nu se poate, mama îmi stă mereu în cale, nu pot nici măcar să mă caţăr pe frînghie, fără ca ea să fie gata să leşine.

Mama se poartă adesea de parcă ar trebui să se întîmple ceva îngrozitor, chiar şi atunci cînd cineva izbucneşte brusc în rîs în prezenţa ei. Mai ales cînd e vorba de femei.

Femeile sînt geloase şi calculate, nu au în cap decît jocuri murdare, spune ea.

AM FOST CINEVA DOAR ÎNAINTE DE A MĂ NAŞTE.

Înainte de a mă naşte am fost vreme de opt luni acrobată pe sîrmă – stăteam în cap. Eram în burta mamei, ea făcea spagat pe sîrma înaltă şi eu mă uitam în jos sau mă opinteam în firul acela.

Odată însă nu a mai putut să se ridice din şpagat şi eram gata-gata să cad afară.

La scurt timp după aceea am venit pe lume.

Cînd m-am născut, eram foarte frumoasă, mama se temea că cineva m-ar fi putut fura punîndu-i în leagăn un copil străin.

M-am născut complet cheală.

După ce am fost îmbăiată, mama mi-a fardat sprîncene groase cu dermatograful ei.

Mătuşa număra de zor dacă aveam toate degetele, iar moaşa îmi înfăşa picioarele strîmbe cu o legătură.

Tata nu era de faţă.

Mama m-a botezat ca pe moaşă pentru că venea din străinătate.

Iar mătuşa mi-a mai dat şi un al doilea nume al unei vedete de cinema, ca să ajung celebră.

Totuşi, nu mă cheamă ca pe Sophia Loren.

AŞTEPT NOAPTEA TOATĂ ZIUA. CÎND MAMA NU CADE DIN CUPOLA CIRCULUI, MÎNCĂM DUPĂ SPECTACOL SUPĂ DE GĂINĂ ÎMPREUNĂ!

Mama are picioare lungi, suple, în fotografie are ceva de japoneză, cu părul drept şi negru şi cu breton. Nu semănăm.

Eu semăn cu tata.

Banditul ăsta nu e tatăl tău, spune mama cînd e înfuriată, nu avem nevoie de el.

DE CE TATA NU E TATA?

În faţa bărbaţilor, mama se dă uneori drept sora mea. Atunci îşi dă ochii peste cap şi lungeşte cuvintele de parcă ar avea brusc miere în gură. De altfel, nici nu-i place mierea, se dă în vînt după pîine neagră cu unt şi sare. Şi bea vin alb. Bea atît de mult vin alb, cum mănînc eu vată de zahăr. Dacă în loc de asta ne-am economisi banii, am putea să ne cumpărăm casa noastră mare cu găini.

Cînd mama se dă drept sora mea, miroase brusc altfel. Atunci nu-i dau voie să mă atingă. La hotel trebuie să doarmă pe jos, nu vreau să împart patul cu ea.

MAMA E ALTFEL DECÎT CELELALTE, PENTRU CĂ ATÎRNĂ DE PĂR ŞI AŞA I SE LUNGEŞTE CAPUL, IAR CREIERUL I SE FACE LUNG.

Acasă oamenii n-au voie să gîndească liber nici măcar în somn. Dacă vorbesc tare şi îi aude vreun spion sînt duşi în Siberia.

Spionii au coridoare între ziduri.

Dar şi străinii ne vor răul.

Nu am voie să plec singură din vagonul de locuit.

Nu am voie să mă joc cu ceilalţi copii.

Mama nu are încredere în nimeni.

Şi eu trebuie să învăţ asta.

Înainte ca o femeie să rămînă gravidă, o apucă o sete grozavă şi bea atîta apă pînă cînd din apa aceea se face un copil.

Cînd copilul face un semn, jos, la mama, se închide totul, ca nu cumva să cadă copilul din burtă.

În burtă e ca într-o casă cu un pat sau o baie cu apă caldă.

Copilul mănîncă ce-i trimite mama cînd înghite.

Tot ce poate mama, poate şi copilul, numai să rămînă gravid nu poate.

ESTE INTERZIS SĂ FACI COPII FĂRĂ BĂRBAT ŞI ÎNAINTE DE A TE FI NĂSCUT.

La mama în burtă nu există un bărbat cu care să te poţi mărita. Iar dacă da, atunci e o rudă de-a ta. Rudele nu se căsătoresc între ele, pentru că atunci copiii vin pe lume cu picioarele lipite. După asta observă oamenii că părinţii sînt înrudiţi între ei şi nu-s căsătoriţi. Dar poate că aici, în străinătate, e altfel. Cînd mama plînge, în burtă se produce o inundaţie, pentru că şi copilul plînge.

COPILUL E MAI MULT AL MAMEI DECÎT AL TATEI, FIINDCĂ EA E MAMA.

Sora mea e frumoasă ca un bărbat, se bate cu toţi copiii. E ţigancă.

ŞI EU VREAU SĂ MĂ FAC ŢIGANCĂ.

În timp ce mama atîrnă de păr sus, în cupola circului, sora mea îmi povesteşte POVESTEA COPILULUI CARE FIERBE ÎN MĂMĂLIGĂ, ca să mă liniştească.

Cînd îmi închipui cum fierbe copilul în mămăligă şi ce rău doare, nu mă mai gîndesc tot timpul că mama ar putea să cadă de acolo, de sus, spune ea.

Dar nu ajută la nimic. Eu trebuie să mă gîndesc mereu la moartea mamei, ca să nu mă ia prin surprindere. Văd cum îşi dă foc la păr cu făcliile aprinse, cum cade rîzînd la pămînt. Iar cînd mă aplec spre ea, faţa ei se descompune şi se preface în cenuşă.

Nu strig.

Mi-am aruncat gura.